Numele meu este Uhtred, fiul lui Uhtred.
M-am născut conte de Northumbria,
și moștenitorul de drept al Bebbanburgului.
Dar soarta a hotărât să fiu crescut ca și danez.
Aceasta a fost viața mea ...
Până ce familia mi-a fost ucisă.
Vorba s-a răspândit că eu aș fi fost vinovatul.
Un sclav saxon care și-a ucis stăpânul la o petrecere de nuntă.
Și așa, împreună cu Brida, am fugit spre Wessex.
Către Alfred, un om care a devenit rege.
Deși nu toți au fost de acord.
Eu sunt moștenitorul tatălui meu.
Am depus un jurământ față de acest rege ...
Un jurământ prin care am pierdut-o pe Brida
și care m-a împiedicat să mă alătur fratelui meu, Ragnar.
Dar destinul este totul.
ULTIMUL REGAT Sezonul 1, Episodul 4
Nu meriți să te căsătorești.
Femeia aceea este o lady, iar tu ești un păgân.
Poți să te îmbăiezi într-una și tot ai mirosi a rahat de porc.
M-ai urmărit, Odda, băiatule ?
- Ar trebui să mă însor cu tine ? - Îți dau 10 arginți să pleci.
- Tatăl tău știe că ești aici ? - 11 arginți.
- Dar greutatea sabiei mele în argint ? - Prostii.
Atunci, mă însor cu fata.
Și la noapte, am s-o însămânțez.
De ce trebuie să vorbești așa de ea ?
Poate o vrei pentru tine, Odda ?
O vrei sub tine, am dreptate ?
E imposibil să mă înțeleg cu tine.
Pentru tine este un joc.
Sper, de dragul lui Mildrith, ca viața ta să fie foarte scurtă.
Nu ești niciun conte. Niciodată nu vei fi unul.
Nu mi s-a permis s-o cunosc. N-am văzut-o.
Așa-i tradiția.
Nici nu eram conștient de existența ei, până ieri.
Va fi de rând și pioasă.
O să fie foarte pioasă.
Dacă și-ar fi desfăcut picioarele,
Alfred ar fi fost în ea până acum.
- Ai văzut-o ? - De la depărtare.
De rând, este o descriere corectă.
- Cât a fost prețul miresei ? - 33 de arginți.
Pe care i-am plătit nașului ei, Odda,
și pe care mă voi asigura că îi primește.
Am făcut niște promisiuni.
Răzbunare și altele.
De ce ești aici ?
- Știi măcar ? - Îmi aduce pământ.
Voi deveni Lord sub conducerea lui Alfred.
Voi putea să mă îmbogățesc, să-mi adun oameni.
Să iau înapoi ce mi se cuvine.
Sunt motive bune.
De rând sau nu, servește unui scop.
Promisiunile făcute, vor rămâne.
Vendetele durează o viață.
Ce trebuie să faci tu, nătângule,
este să trăiești fiecare zi până la ultima.
A ajuns și preotul, în sfârșit.
Să terminăm odată.
Nu trebuie "să termini odată".
Voi pleda în fața lui Alfred.
E aici, Slavă Domnului.
Ar trebui să te ridici și s-o privești cu respect,
chiar dacă nu ești foarte curat.
- Cum arată ? - Înspăimântată, pariez.
Dacă ai putea scurta ceremonia, Părinte Beocca,
ți-aș fi recunoscător.
Am treburi cu regele.
- Mireasa și-a spus prețul ? - O va face.
Sunteți martori.
Mulțumesc, Lord.
Cuplul logodit să mă însoțească la altar ...
- și să se țină de mâini. - Fii scurt.
Fie ca Dumnezeu din Ceruri, să privească în jos cu îndurare,
asupra devotaților Lui robi, Uhtred și Mildrith.
Să binecuvânteze uniunea lor cu iubire, copii și bogăție.
La rândul lor, ei Îi vor aduce mulțumiri și laude,
și vor trăi fiecare zi după cuvântul Său sfânt.
Amin.
- Amin. - Amin.
Acum sunteți uniți ca soț și soață, în ochii Domnului.
Lacrimi de bucurie.
Dă-mi voie să te ajut.
Mulțumesc, Lord.
Sunt norocos să am o soție atât de frumoasă.
Trebuie să fi avut mulți pețitori.
- Ești drăguț dacă așa crezi. - Am dreptate ?
- Nu este potrivit, Lord. - Numele meu este Uhtred.
- Spune-mi Uhtred. - Nătângule, trebuie să plecăm.
Sau poate, din când în când, ai putea să-mi spui "Nătâng".
Lord ...
Danezii.
Mergem înainte.
Ne urmează.
Mergem înainte. Nu vor ataca.
Atunci, de ce ți-ai scos sabia ?
Să le arăt că cel puțin unul dintre ei va muri.
Unul sau doi.
Sunt oamenii lui Guthrum.
Sunt departe de Lunden.
Lord, căsătoria a avut loc.
Acum sunt în drum spre gospodărie.
Vești bune. Mulțumesc, Odda.
Vom vedea acum cum va răspunde provocării.
Acum că s-a terminat, Lord, mi-e teamă pentru Mildrith.
Va trebui să-i arate realitatea.
Va lătra la ea, Odda, sunt sigur.
Dar adevărata lui furie, ne va fi rezervată nouă.
Nu-i va plăcea să se simtă obligat lui Dumnezeu și regelui,
dar dacă dorește să devină cu adevărat conte,
va trebui să-și accepte soarta ... Acesta este testul.
Da, Lord.
De ce nu ești căsătorit ?
Ești destul de bătrân să ai deja doi-trei copii.
Lord Nătâng, există timp pentru întrebările astea,
dar timpul a trecut.
De ce mi-a dăruit Alfred o mireasă atât de frumoasă ?
Se simte dator, bănuiesc.
Nu e treaba mea să-ți spun asta.
- Cât ? - Tatăl meu voia o favoare de la Domnul,
așa că, a cedat o zecime din pământul lui, Bisericii.
Nu este proprietatea lor, dar cer dreptul la recoltă.
Își cer dreptul la recoltă,
chiar și atunci când recoltele nu se fac și danezii fac raiduri.
Dumnezeu e bun.
Episcopul l-a dat în judecată pe tatăl meu.
- Cât de mare e datoria ? - Biserica este legea, iar legea a spus
că tatăl meu le datorează o sumă uriașă ...
Dincolo de posibilitățile lui de plată.
- Cât ? - A murit curând după aceea.
Este o sumă substanțială, Lord.
Și crește în fiecare an.
Alfred ar fi putut înlătura datoria, dar a ales să n-o facă.
Suma datorată este de 2.000 șilingi, Lord.
Lua-l-ar naiba.
La naiba cu tot ce reprezintă.
La naiba cu Biserica și cu Dumnezeul lui.
Lord, trebuie să spun, că nu-mi place blasfemia ta.
- E greșit. - Numele meu este Uhtred !
Chiar vă rog, spuneți-mi "nătâng", fiindcă n-am văzut asta mai devreme.
Noua ta casă, Lord.
Pământul e bun, dar clădirile au nevoie de reparații.
Uite ! Familiile care au locuit aici
au venit să ne întâmpine.
Trimite-i acasă.
Au venit să ne întâmpine.
Îi cunosc de o viață.
Lord, lady.
Oswald se ocupă de gospodărie.
Locuiește în apropiere.
Bun venit acasă.
Vă doresc casă de piatră.
Mulțumim, Oswald. Mulțumim.
Ce frumos din partea voastră
să ne întâmpinați pe mine și pe Lordul meu, Uhtred.
Am pregătit o masă, Lord, pe placul tău.
Mulțumirile mele, dar suntem osteniți.
Desigur, Lord.
Mulțumesc, Oswald. Ești foarte amabil.
Am un cadou de nuntă pentru fiecare familie.
Argint.
Mulțumesc, lady Mildrith.
Pentru bunătatea și loialitatea voastră.
Mulțumesc din suflet.
Fiindcă ați avut grijă de pământ în îndelunga mea absență.
Asta da, priveliște de întâmpinare.
Mă așteptam la o sală mare și găsesc asta.
Plătește datoriile și îți pot construi o sală.
Nu ți-am spus că bastardul gândește ?
Alfred.
Dacă el crede că o să-l implor, se înșeală.
Nu vrea să-l implori.
Vrea să i te supui.
Niciodată.
Dacă vei avea nevoie de mine, mă găsești la odihnă.
Se pare că sunt ostenită.
Am 2.000 de șilingi datorie către Biserică,
iar tu le-ai dat argintul tău chiriașilor de aici.
Este argintul meu.
Poți să iei ce mai am în pungă.
Nu vreau ce ai în pungă.
Atunci, de ce mă cerți ?
- Viezurele ... stăpânul gospodăriei. - Îl cheamă Oswald.
Vreau să fie supravegheat.
Tata avea încredere în el.
Trăiește foarte bine, după cum arată.
Mă duc în hambar.
Ești oaspete. Poți dormi în casă.
Prefer hambarul. Mulțumesc.
E noaptea nunții voastre.
Noapte bună, lady. Nătângule.
Pot pleca acum ?
Câți arginți ai primit ?
- Prețul tău ? - 18.
- E corect ? - Prețul a fost de 33.
Sunt sigură că e doar o greșeală.
Ai fost jefuită.
La fel ca și mine.
Argintul acela înseamnă siguranța ta, și îl vei primi.
Pe tot.
- Pot să mă odihnesc ? - Da.
Îmi pare rău că această zi a fost dezamăgitoare pentru tine.
Pentru amândoi.
Ai inimă bună ... să-ți dăruiești argintul.
Odda îți datorează încă 15 arginți. O să mă asigur că-i primești.
Iar pentru datorie, nu pe tine te învinovățesc.
E înșelăciunea lui Alfred.
Trebuia să fiu mai înțelept.
Deși, am fost orbit de tine.
Ar trebui să mănânci.
Eu ar trebui să mănânc.
Dar nu vreau să mănânc singur.
Dumnezeu mi te-a dat de soț.
Trebuie să fie dintr-un motiv.
Dumnezeu e bun.
La ce te uiți ?
Este o prăpastie dincolo de pământ. Acolo.
Linia fără sfârșit a mărșăluirii danezilor.
Ragnar.
Până vom trimite vorbă lui Alfred, va fi prea târziu.
Le-ar trebui aripi.
Du-te.
Oswald, ce oraș e în direcția aia ?
Dacă vor continua spre Vest, într-o zi sau două,
vor ajunge la fortăreața din Werham.
Du-ți familia și pe ceilalți, pe dealuri,
până vom fi siguri că au trecut.
Du-te acum.
- Și lady Mildrith ? - Ea merge cu mine.
- Către Winchester. - Da, Lord.
- Câți vezi ? - Întrebarea este, câți vor mai veni ?
Wessex este invadat,
iar nouă ni s-a spus să așteptăm până își termină rugăciunea.
Dumnezeu este puterea lui, Uhtred.
Ar trebui să fie pe cal, nu în genunchi.
Urăsc locul ăsta.
Devine și mai rău.
Mildrith.
N-am fost anunțat că ești aici.
Mă bucur să te văd.
- Lord. - Văd că sunteți mai mulți.
- E pregătit ? - Și regele, și Consiliul sunt pregătiți.
Veniți cu mine.
Ai văzut mai mult de 300 de oameni mărșăluind de-a lungul Wessex-ului
- și n-ai făcut nimic ? - Am venit aici.
Puteai să trimiți un mesager.
Un băiat.
De ce nu i-ai confruntat pe danezi ?
Ai oameni.
Ăsta-i scopul tău, să creezi războinici.
Mi s-au dat 20 de oameni împreună cu nevestele lor.
Majoritatea dintre ei lucrează pământul.
Ar fi fost un măcel, Lord.
Dar ai ales să nu lupți. Nu vom ști niciodată.
Un războinic moare o singură dată. De ce să moară în zadar ?
Danezii au venit fie din Lunden, fie din Britania de Est.
- Nu erau supravegheați ? - Le-am supravegheat corăbiile,
care au rămas pe Tamisa.
O greșeală.
Dacă Werham-ul va fi capturat, corăbiile vor veni.
300 de oameni vor deveni 3.000.
Sfatul meu este să mărșăluim fără întârziere.
Nu-mi amintesc ca regele să-ți fi cerut sfatul.
Leofric, omul meu de încredere,
- câți danezi ai văzut ? - Mai mult de 200.
Războinici contra unui om.
- Werham se va lupta să-i înfrâneze. - Pacea s-a sfârșit.
Nu avem de ales decât să mărșăluim spre Werham
și să ne rugăm Domnului să ajungem înainte să cadă fortăreața.
Crezi că este o invazie, Lord ?
Ar putea fi începutul unei noi armate a danezilor, da.
Consiliul s-a încheiat.
Conți de Wessex, pregătiți-vă oamenii.
Părinte Beocca, vreau să mă rog înainte să plec.
Da, Lord.
Părinte, aș dori să-i vorbesc regelui în privat.
O să-l întreb.
Dar observ că încă mai trebuie să înveți ce e respectul.
Conte Odda, dacă pot vorbi deschis,
îi datorezi soaței mele jumătate din prețul ei.
Am plătit 33 de arginți.
A primit doar 18.
O simplă greșeală, mi-a spus.
E adevărat ?
Plătește-i.
Pregătește oamenii pentru Werham.
Ar trebui să știi că Mildrith este o încântare la însămânțat.
Ești un păgân.
- Iar tu ești virgin. - Nu, nu sunt.
Ba da, este.
- Ce-i asta ? - Promite-mi că te întorci teafăr.
- Cu două mâini, cu ambele urechi. - Promite-mi.
O să mă străduiesc.
Doar dacă și tu faci la fel.
Dacă vor veni, nu te adăposti într-o biserică sau mănăstire.
Du-te pe dealuri, în pădure.
Voi veni.
După amândoi.
Nătângule, pup-o și hai să mergem.
Mildrith, draga mea. Te-am căutat.
Lady Aelswith. Ce mă bucur să te văd.
Să te văd în situația asta.
Refuză să stea nemișcat.
Și la mine e la fel.
Cât suferim.
Mă rog să supraviețuim amândouă.
Mă rog să supraviețuim toți patru.
Domnul va hotărî asta.
Mi-ai lipsit, Mildrith,
și m-am rugat pentru tine în fiecare zi.
- Sărmana de tine. - De ce spui asta ?
Să trăiești cu un bărbat pe care ți l-au impus.
Păgânul.
Să trebuiască să-i porți sămânță și toate celelalte.
Uhtred este decent.
Mă tratează bine.
Așa este.
Domnul îți va binecuvânta loialitatea.
Cu puțin noroc, va cădea în luptă, curând.
Spune-mi că ți-e foame.
Îmi este, puțin.
Ne întâlnim în bucătărie.
Am aranjat o masă pentru gravide.
- Dar nu te grăbi cu rugăciunea. - Nu, nu, sigur că nu.
Doamne, nu este cel mai umil și devotat slujitor al Tău,
dar mă rog Ție ... ai grijă de el.
Permite-i să-Ți facă lucrarea.
Permite-i să-și vadă pruncul.
M-am bucurat să-ți văd doamna astăzi.
- Soția ta ... cu prunc în pântece. - Da.
Este binecuvântarea Domnului.
Parcă mai ieri te-am botezat ca Osbert,
iar astăzi, din nou, ca Uhtred.
Ce anume dorești să vorbești cu regele ?
Este între mine și rege.
Te urmărește, Uhtred.
- Dumnezeu ? - Alfred.
Te urmărește cum te comporți.
Te judecă ca pe un Lord.
Nu are dreptul să judece.
E rege.
M-a mințit.
În privința căsătoriei.
Te referi la datorie ?
- Știai de asta ? - Nu e un secret.
Te îndemn să-i arăți că o accepți,
mai ales că este pentru Biserică.
Trebuie să rămâi calm, Uhtred.
Respectuos.
- Lord, cer o audiență privată ... - Ai mâncat ?
Nu.
Sunt momente în care tânjesc după carne ...
și după alte lucruri.
Dar știu că satisfacția va fi trecătoare,
suferința prelungită, așa că, sufăr din greu.
Deși, soția mea nu permite să fie numită altfel decât fiertură.
Vei fi fericit să afli că spionii mei au vești bune.
- Din Werham ? - Din Irlanda.
Ivar, fratele lui Ubba, a fost ucis acolo,
ceea ce ar fi irelevant, dar rămâne faptul
că Ubba dorește să-l răzbune personal.
- E adevărat ? - Un irlandez ucide un danez,
iar lumea se schimbă.
Mâna lui Dumnezeu.
Ar face Ubba așa ceva, să-l abandoneze pe Guthrum ?
Să-și răzbune fratele, da ...
dacă este călăuzit de povestea vrăjitorului lui.
Are un vrăjitor ?
Și ... ce face vrăjitorul ăsta ?
- Spune vrăji ? Practică magia ? - Sfătuiește, Lord.
Caută prevestiri.
Semne, bune și rele.
Ce prostii.
- Ce sunt miracolele, dacă nu magie ? - Sunt înfăptuite de Dumnezeu, nu de om.
Danezii ar spune la fel,
- Că prevestirile vin de la zei ... - Se înșeală.
Cine i-a arătat semnul lui Ubba să se ducă în Irlanda ?
- Mâna lui Dumnezeu sau a zeilor lor ? - Există un singur Dumnezeu.
Atunci, probabil le-a vorbit danezilor.
Cu Ubba în Irlanda,
Guthrum trebuie să decidă acum dacă luptă singur.
Nu va lupta singur.
Nu că n-ar putea învinge.
Se va teme să nu-și piardă majoritatea oamenilor.
Da, Lord.
Învăț ...
că păgânilor le pasă doar de câștigul personal.
Un danez n-ar putea îndura pedeapsa mea aspră.
Fiertura, Lord.
Ești fericit, conte Uhtred,
- cu Mildrith ? - Da, Lord. E o soție bună.
Deși, nu m-aș fi însurat cu ea, știind că voi datora 2.000 de șilingi.
Care crește anual.
Mi s-a spus că pe cuvântul tău, datoria poate fi ridicată.
De ce i-aș refuza Bisericii
- 2.000 șilingi ? - Nu știam că îi sunt dator.
Nu e un secret.
Sacrificiul și penitența
este ceea ce ne separă de păgâni.
Eu am fiertura. Tu ai datoria.
Wessex are nevoie de o armată. Ești de acord ?
O armată stabilă și formidabilă.
Da, Lord.
Anglia, când va apărea în cele din urmă,
va avea nevoie de o armată însemnată.
Garnizoane de multe mii de oameni,
toți având nevoie de hrană și de plată.
Intenția mea este că toți proprietarii de pământuri,
să contribuie la hrănirea acestei armate,
și a comandanților ei.
Voi avea nevoie de comandanți, Uhtred.
Oameni măreți, precum generalii din Roma.
Privește datoria ca pe un dar.
Un mijloc de-ați dovedi devotamentul pentru Wessex
și pentru Anglia.
Dacă mi s-ar fi spus adevărul de la început,
- Lord, aș fi putut să ... - Văd că încă mai porți amuleta.
- să-mi amintească de Earl Ragnar. - De ce nu frecventezi Biserica
împreună cu soția ta ?
- De ce nu te rogi lui Dumnezeu ? - Dumnezeu ...
a creat tot ceea ce mă înconjoară ...
câmpurile, râurile, pădurile.
Pământul este biserica mea.
Și mă rog în fiecare zi, Lord.
În tăcere.
Nu poate fi domesticit.
Dar poate fi de încredere.
Nu-l voi abandona în întregime.
Ar putea fi util, sunt sigur.
Ascultați-mă ! Werham a căzut !
Mărșăluim de îndată !
Toți oamenii să fie pregătiți să facă ce le spune regele !
Danezii au ocupat fortăreața !
Werham a căzut ! Mărșăluim de îndată !
Am putea înota în sânge și măruntaie, înainte să se termine ziua.
Cu puțin noroc.
Sunt mai multe lăzi aici !
Ușor. E destul pentru toți.
Guthrum, au ajuns.
Armata saxonă se adună.
- E Alfred ? - Da.
- Fortăreața e reparată și păzită ? - Da.
Bun.
Nu va ataca. N-are nevoie s-o facă.
Știe că vom flămânzi în câteva zile.
- Putem face raiduri. - Nu.
Va goli depozitele de cereale din satele din împrejurimi.
Am realizat că odăile bisericești, sunt ciudat de liniștite și pașnice
Stăpâne, nu mi-am pus oamenii să mărșăluiască
jumătate din Britania, ca să-i înfometez.
- Voi fi pe metereze. - Am căutat război, Ragnar.
- Dar Ubba ne-a trădat. - Ca să-și răzbune fratele.
Tu ești aici.
- Tu n-ar trebui să-ți răzbuni tatăl ? - La timpul potrivit.
Da. La timpul potrivit.
Facem primul pas împotriva Wessex-ului.
Dar Ubba ne-a lăsat descoperiți. Ne-a pus viețile în pericol.
Până se va întoarce Ubba, trebuie să facem pace.
Dacă ești cumva aici,
Dumnezeu al Romei, lovește-mă.
Așa mă gândeam.
Am venit să le arătăm cât de mulți suntem.
Am venit să le arătăm cât de mulți suntem !
Că suntem aici cu Dumnezeu, și acesta este pământul nostru.
Că suntem aici cu Dumnezeu, și acesta este pământul nostru !
Este pământul nostru !
Wessex-ul nostru !
Este Britania noastră !
Și vom ucide orice bastard păgân care va încerca să ni-l ia !
- Vor să vorbească, Lord. - Știu ce vor.
Vor timp.
Odda și cu gărzile tale, veți merge cu mine.
Leofric, și tu la fel.
- Și Părintele Selbix. - Da, Lord.
Leofric, ce spui de fortăreață ?
Pare suficient de rezistență, Lord.
Fără breșe. Nu sunt semne de deteriorare.
- Și dacă atacăm ? - Vom suferi.
Vom avea noroc dacă vom vedea interiorul, Lord.
Bună dimineața, rege Alfred.
Guthrum al danezilor.
Și eu sunt rege acum.
Al Britaniei de Est.
Nu trebuie să te apleci.
Voi începe.
Propun un armistițiu.
Orice armistițiu ai avea, Earl Guthrum,
trebuie să părăsești Wessex-ul încă o dată.
- Și dacă refuz ? - Te înconjurăm.
Da, înconjori o mică fortăreață,
dar noi, danezii, vom înconjura tot regatul.
Așa că, am decis că voi pleca. Pe mare.
Prin urmare, voi trimite după corăbii.
- Câte corăbii ? - Nu mai mult de 15.
Prea bine.
Corăbiile tale au o lună la dispoziție să ajungă aici.
Nu e suficient timp.
Mâncare și băutură pentru o singură lună,
sau vei pleca pe jos din Britania de Est.
Atunci, voi chema 200 de corăbii
și voi spera să ajungă înainte să ne înfometăm.
O lună nu e îndeajuns.
Atât e termenul meu.
Nu poți lua înapoi fortăreața. Știi bine.
Mâncare și băutură pentru o lună, nu mai mult, timp în care
furtunile marine vor ajunge aici.
Furtunile lui Dumnezeu.
Vom fi plecați într-o lună ...
de când va începe livrarea de mâncare și băutură.
Uhtred, vino la mine după rugăciune.
Da, Lord.
Părinte Selbix, roagă-te cu mine.
Da, Lord.
Te rog, ia loc.
Mulțumesc, Lord.
Am o sarcină pentru tine, Părinte.
Trebuie doar să spui.
Ca o garanție a păcii,
vei fi predat ca ostatic ... 10 la 10.
Danezii, vor da și ei în schimb 10 oameni.
Lord ... Păgânii nu prețuiesc preoții.
La fel de bine le-ai putea oferi un câine.
Am auzit că Guthrum este curios în legătură cu credința noastră.
Aș dori ca tu să devii învățătorul lui.
Oferă-i instruire.
- Dacă refuză să-mi fie elev ? - Atunci, stăruie.
Delicat, cu umor, așa cum o faci tu.
Nu te îndoi ... dacă Guthrum
va fi de acord să fie botezat, războiul s-a sfârșit.
Britania este a noastră.
Asta ar fi, într-adevăr, lucrarea Domnului pentru tine.
Iartă-mă, Lord,
dar nu mă pot abține să nu simt teamă.
Nu se mulțumesc să ucidă un simplu preot.
Teama este în noi toți.
La fel și tăria.
Aș fi mai folositor ca războinic ... când armistițiul va înceta.
Armistițiul va ține o vreme.
Iar în acest timp,
tu vei fi ochii și urechile mele din interiorul fortăreței.
- Ce să ascult ? - Pe Ubba.
Dacă și când vei auzi că se întoarce, vei evada.
- Și dacă sunt înlănțuit ? - Oamenii se aici de vor împrăștia.
Avem câmpuri de lucrat.
Dar voi construi un far pe deal.
Vei evada și vei aprinde focul.
Lord, știi că evadarea va fi aproape imposibilă.
Dacă Ubba se întoarce, ostaticii vor fi uciși,
iar danezii vor ataca.
La vederea primului far aprins,
alte focuri se vor aprinde,
și întreg Wessex-ul va fi chemat la arme.
- Și dacă refuz să fiu ostatic ? - Altcineva va aprinde focul.
De ce nu mă poți accepta ?
Am fost întotdeauna sincer cu tine.
- De ce sunt mereu testat ? - De ce nu-i arăți regelui tău
respectul datorat ? Pentru că tu, Uhtred al nimănui,
nu mă vezi ca pe regele tău.
Nu-l vezi pe Dumnezeul meu, ca pe Dumnezeul tău.
- Lord ... - N-am terminat cu tine încă.
Guthrum așteaptă întoarcerea lui Ubba din Irlanda.
Trebuie să știu când va fi, mai bine mai devreme decât mai târziu.
Tu ești singurul om
care mi-ar putea furniza aceste informații mai devreme.
Da, este posibil să mori,
dar este probabil să murim cu toții.
Te vei duce la danezi.
Cum te duci, ca ostatic saxon sau ca războinic viking,
este alegerea ta.
Voi face cum ai cerut.
Dar dacă pruncul mi se naște cât timp sunt captiv,
- îți cer să-mi trimiți vorbă. - Desigur.
Și dacă vei muri în timp ce ești captiv, fii sigur,
că datoria ta va muri o dată cu tine.
Ne vor trata bine ?
Ești unul dintre ei.
Dacă sunt unul dintre ei, atunci, de ce sunt ostatic ?
Ne vor trata bine cât timp va dura armistițiul.
- Dacă armistițiul încetează ? - Ne vor ucide pe toți.
Începând cu preotul.
Am făcut pace cu mine. Sunt pregătit.
Bună seara.
Dumnezeu să vă binecuvânteze pe toți.
Bieții nenorociți.
- Dar noi, Părinte, ce suntem ? - Norocoși. Îl cunoaștem pe Domnul.
Deși, recunosc, nu mă grăbesc să-L întâlnesc.
Să ne rugăm ca El să simtă la fel.
De gloata asta se tem toți ?
Sunt ca niște copii !
Destul. Destul !
Sunt oaspeții noștri pentru un timp.
Există o singură regulă.
La căderea nopții, vă adunați și dormiți în biserică.
Ușile vor fi baricadate.
La răsăritul Soarelui, veți fi eliberați
să vă plimbați, să vorbiți, să săriți, să cărați arme.
Oamenii mei au ordin să nu vă ucidă.
Doar dacă nu meritați asta.
Eu sunt Guthrum, și într-o zi, voi fi regele vostru.
Ați înțeles ce-am spus ?
Veți răspunde cu "Da, Lord".
- Da, Lord. - Da, Lord.
Nu v-am auzit.
Te-am înțeles, Lord.
Poate te voi face cadou lui Ubba.
- Dacă se mai întoarce din Irlanda. - Posibil să nu se întoarcă.
Dar atunci oamenii lui vor deveni oamenii mei,
și îl voi onora, omorându-te personal.
Cu săgeți, poate.
- Ragnar Ragnarsson. - Aici.
Pe ăsta îl știi bine. Ține-l departe de mine.
Duceți-i la biserică. Hrăniți-i.
Acum ești unde ți-e locul.
Acum sunt cu fratele meu.
Îți voi aminti cum este să fii danez
și te voi face să rămâi.
Brida e aici.
Te-am visat, scorpie.
Nu mă surprinde.
Te-ai maturizat.
Ar trebui să știi că acum sunt cu Ragnar.
E bărbatul meu.
E bine. E bine.
Ar trebui să știi că sunt căsătorit.
Căsătorit !
Chiar te-ai maturizat.
- E căsătorit ? - Da, e căsătorit.
Timpul a trecut mai repede decât am crezut.
Diseară, ne îmbătăm.
Neapărat.
Trebuie să intru în biserică.
Nu, diseară ne îmbătăm.
Te duc eu personal la biserică.
Sau dormim unde cădem.
Și ... trebuie să discutăm despre viitor.
Trage ! Trage ! Uhtred, trage pentru mine !
Trebuie să mă ușurez. Mă întorc.
- Se va întoarce. - Ragnar !
Ragnar ! Ragnar !
- N-am mai râs de multă vreme. - Atunci, n-ai trăit.
Sau cum ar spune Ravn, mâine vom muri.
- Când a spus așa ceva ? - Când ne duceam după lemne.
Chiar trebuie să mă ușurez.
Trebuie să te oprești din băut.
Mâine, murim.
- E fericit să te vadă. - Mi-a fost dor de el.
De amândoi.
- Ești nevasta lui ? - Sunt cu el.
E frumoasă ?
O cheamă Mildrith. Da, e frumoasă.
Îmi poartă pruncul.
- Cine a decis să te însori ? - Alfred.
Am pământul pe care l-am cerut în Wessex.
Ai jurat pentru Alfred ... Te-ai căsătorit pentru Alfred,
ai pământ pe care ți l-a dat Alfred ...
soția ta îți poartă pruncul,
și, totuși, ai venit ca ostatic pentru Alfred ?
Ești spion, Uhtred ?
La primul semn că se întoarce Ubba, trebuie să evadez.
Dar știu că atunci când Ubba se va întoarce,
ostaticii vor fi uciși.
Lui Alfred nu-i pasă de mine.
Refuză-l.
Refuză să fii ostatic. Alătură-te nouă.
Trebuie să te întreb, Uhtred ...
nu că ar conta, dar trebuie să te întreb.
E o problemă pentru tine că Brida e cu mine acum ?
Nu.
Mă bucur de asta. Jur.
Bine. Nu că i-ar păsa ce crezi.
Aș încăleca-o indiferent cum.
- Cu ... afecțiune. - Și cu permisiunea mea.
Știu.
Ai aflat că Uhtred o să fie tată ?
Tată ?
- Când ? - Curând, mi s-a spus.
- Ai vrea să-i revezi ? - Da.
Sper să mă întorc la soția și la copilul meu.
Ragnar, voi fi alături de tine când ne vom răzbuna tatăl.
Kjartan va plăti.
Trebuia să mi te alături cu luni în urmă.
Împreună cu Brida.
Am depus un jurământ.
Unui rege saxon neînsemnat.
Ubba voia să mă vadă mort. Nu avem unde să mă duc.
M-am gândit la noaptea aceea din pădure.
Aveai de ales între să fii saxon sau danez.
Nu. Nu, am depus un jurământ.
Trebuia să mi te alături.
Voi fi cu tine să-l ucidem pe Kjartan.
Te duc la biserica ta.
La patul tău.
E băiat, lady.
Un băiat frumos.
Vei fi Uhtred, fiul lui Uhtred.
- Bună dimineața, Uhtred. - Bună dimineața, Părinte.
Plouă din nou.
Toate zilele seamănă între ele.
Așa este.
Totuși, suntem în viață ca să le simțim.
Cum a fost conversația cu Guthrum ?
- S-a făcut creștin ? - Cred că se apropie timpul.
Mai departe. Domnul să te binecuvânteze.
- Să ai o zi bună. - Mulțumesc, Părinte.
El este Regele regilor.
Capabil de lucruri foarte mărețe.
- Cum ar fi ? - Cum ar fi miracolele.
Miracole.
- Cum ar fi ? - Cum ar fi ...
Tu, Lord.
Tu ești un miracol.
Te-a făcut puternic, dar totuși, milostiv.
Te-a făcut mândru, dar totuși, umil.
Ți-a dat liberul arbitru,
sperând că vei găsi curajul să-L alegi pe El înaintea tuturor.
Și cred cu adevărat ... că va fi răsplătit.
Am un mesaj pentru Guthrum.
E în biserică.
- Lord, pot vorbi ? - Nestingherit.
Ubba și armata lui s-au întors din Irlanda.
Vin pe la țărmul de Nord, de la Severn.
Și unde este flota mea ?
Au plecat din Lunden de câteva zile și sunt aproape, Lord.
Toate corăbiile vor fi aici.
- Fiecare om va fi cu tine. - Asta da veste bună.
Te trimit la Ceruri.
Nu trebuie să-mi mulțumești.
Părinte !
Ubba s-a întors ?
- Au spus ei ? - Da.
Soldați, pacea s-a încheiat. Pregătiți-vă de luptă.
Pe ostaticii saxoni, ucideți-i.
Prindeți-l ! Puneți mâna pe el !
Tăiați-l în bucăți !
Prindeți-l !
Lăsați-l !
- Am spus să-l lăsați ! - Ragnar.
Rogu-te, dă-te la o parte.
Știi că toți ostaticii trebuie să moară.
Atunci, ucide-l. Ești binevenit să-l ucizi.
Dar va trebui mai întâi să mă ucizi pe mine.
M-aș putea descurca fericit și fără asta.
E saxon.
E un trădător. E un dușman.
Ca să ajungi la el, va trebui să mă ucizi.
Oamenii mei nu te vor urma.
Îți voi face o ultimă favoare.
Eliberați-l ... dar fără cal.
- Ești bine ? - N-am cuvinte.
Ar trebui să pleci. Du-te să-ți vezi copilul.
Du-te.
Da.
Voi fi cu tine.
Cu amândoi.